КАНОНИЗАЦИЈА АЛОЈЗИЈА СТЕПИНЦА - ИЗАЗОВИ И ОДГОВОРИ
Фотографије на корицама:
Степинац у гостима код Павелића 1941. године,
На паради у Загребу у мају 1945, након уласка ЈНА и
Црвене армије седе Степинац, Бакарић и пуковник НКВД Рак.
Ова књига настајала је годинама, и различитим поводима. Текстови у њој писани су својеврсни „дневник” тумачења појава којима се потписник ових редова годинама бави. Основна тема књиге је оно што се на Западу већ деценијама зове „окултура” – то јест, утицај окултизма у популарној култури, а самим тим и у свакодневном животу највећег броја наших савременика.Ова књига настајала је годинама, и различитим поводима.
Текстови у њој писани су својеврсни „дневник” тумачења појава којима се потписник ових редова годинама бави.
Основна тема књиге је оно што се на Западу већ деценијама зове „окултура” – то јест, утицај окултизма у популарној култури, а самим тим и у свакодневном животу највећег броја наших савременика.
Прво поглавље књиге носи наслов „Старетегија зла”, и оно се бави начином на који је хришћанска цивлизација дошла довде, то јест како се претворила у антихришћанску цивлизацију. Ту је дата анализа руског философа Виктора Тростникова, али и мој текст о Лењиновом маузолеју, писан средином последње деценије прошлог века. Из њега се види да је комунизам имао сасвим скривене, окултне корене, и да је иза њега стајала много дубља тама од социјалне помрачености утопијом.
Поглавље „Ново доба у коме смо се обрели” даје основна обавештења о покрету Њу Ејџ, али и разликама између молитвеног и магијског погледа на свет и приступа свету. Чланак „Магијски напад и средства заштите” настао је такође у последоњј деценији прошлог века и био објављен у „Светигори”, познатом хришћанском часопису, као прерада једног руског чланка дата Србима за„прву помоћ”.
Ту је и текст о астрологији, једној од „нјазаразнијих” окултних епидемија.
Остали текстови овог поглавља, као и чланци поглавља „Окултно здравство” настали су 2007. и објављени у специјалном броју косјерићког хришћанског часописа „Православни светионик” (15-16/2007).
Повод за настајање текстова о „алтернативној медицини” била је Уредба Владе Србије, донета 2005, за време министровања Томице Милосављевића, када су различите окултне методе постале легалне у здравству Србије. ...
Опширније: Православље и окултура (поклон књига - бесплатно преузимање)
Уместо предговора
Ко ме је врбовао да радим за Русију или Ирационализам једне „купљености”
Стварно, зашто сам ја толико за Русе кад западна Империја много боље плаћа своје људе у Србији, и кад је велики број школованих Срба на страни Империје, а против Руса?
Они су врбовани хонорарима, стипендијама, грантовима, да би служили као интелектуална пешадија империјалног Запада. Као што каже Мило Ломпар у својим „Моралистичким фрагментима”: „Има, штавише, неке чудесне лакоће у томе зато што је свет премрежен стипендијама.
Толико је све уобичајено, саморазумљиво, неупитно, да и не опажаш како је свет – преко непрестаног кружења стипендија – постао прозирно милитаризован, јер ти примаш војничку плату а ниси ни помислио да новац којим плаћаш своје рачуне – потпуно цивилно, потпуно цивилизовано: чинидба и противчинидба – јесте твој зато што си ти плаћен, зато што си сврстан у препознатљиво стање: у-војсци-служити”.
Добро, и ја сам врбован. Руси су ме врбовали. Нисам добио руску стипендију, али сам врбован.
Како? Ево одговора...
Не вреди Дан националне заставе после кога одмах иде геј парада, а доносе се противпородични и антихришћански закони
Једна од последњих нада православних хришћана (не само у Србији) је да ће се, макар пред крај времена, Руско царство обновити, и да ћемо и ми, Срби, макар привремено, осетити његове благодети. И сам волим ту наду, сећајући се да је владика Теофан Нови Полтавски рекао да ће, по пророштвима руских стараца, Бог Русији дати цара ОГЊЕНЕ ВЕРЕ, ВЕЛИКОГ УМА И ГВОЗДЕНЕ ВОЉЕ… Али, као и свако православно пророчанство, и ово је – условно… Сви руски старци су рекли – ако се народ Светог Сергија Радоњешког покаје. А покајање је преумљење, промена и обнова живота у Христу. Има ли тога у Русији? Нисам прозорљив, и не знам руске душе, али, гледано по неким спољним чиниоцима, далеко је до покајања. Абортус је и даље пошаст руског друштва, а обнова религиозности, иако постоји, више је спољашња него унутрашња.
А ту је и пост. Само 2% Руса, кажу савремена истраживања, пости све постове. А Руси су некад били испоснички народ, коме се свет дивио. И то православни свет. Чувени ђакон са Истока, Павле Алепски, оставио је, у 17. веку, путопис из Русије, у коме описује како његови домаћини посте и моле се Богу. А то је заиста било невероватно…
Књигу „Апокалипса и Трећи светски рат“ објавила је Издавачка кућа „Романов“ из Бањалуке, и она се, ако је још увек има у продаји, може наћи на овој адреси: (Romanov)
Електронско издање објављујем на свом сајту да би, у ова апокалиптична времена, била доступнија што већем броју људи, а, наравно, сматрам да је штампано издање незаменљиво, за класичне читаоце, попут мене.
Пре но што је читалац скине у електронској форми, нудим неколико записа који објашњавају откуда та књига и колико је моје „апокалиптично“ писање у дубљем смислу аутобиографско. Неки од ових записа потичу од пре ТРИ ДЕЦЕНИЈЕ. Некада су многи подсмевали причи о апокалипси, а данас је већ многи схватају као нашу стварност. Уосталом, да се подсетимо.
Имао сам деветнаест година, и још нисам био пришао Цркви, када сам, служећи војску у Карловцу (сада у Хрватској, а онда у СФРЈ), наслутио да се ближи последње доба човечанства, и да живимо "под сунцем сатане" (Жорж Бернанос). Написао сам, у прози, некакву поему о антихристу, коју сам касније, као и много шта друго, уништио, постајући хришћанин по речима оног епископа који је, крштавајући варварског краља, рекао: "Погни главу, Сикамбријче, и поклони се ономе што си проклињао и прокуни оно чему си се клањао". (Парафразирам, по несигурном сећању.) Био сам уверен да "нећемо још дуго". У то време, у безветрици блиског краја Титовог комунизма, купио сам прве хришћанске књиге, над чијом сам се хетеродоксношћу замислио тек касније, кад сам срео људе попут блаженопочившег владике будимског Данила.
Читао сам Соловјева, Берђајева, и књигу Мира Главуртића, "Сатана". Прешао сам преко његове апологије инквизиције, али ме је, до сржи у костима, потресло његово сведочење о демонизму савремене културе. Један по један, рушили су се моји младалачки идоли – Виљем Блејк, песник "Венчања небеса и пакла", Виљем Батлер Јејтс, члан "Златне зоре", Карл Густав Јунг, који се, од храброг рониоца у несвесно, претвара у окултисту. Одједном ми постаје јасно да је култура далеко од било какве једнозначности, да је она право минско поље значења и искушења духа... А чинило ми се да је све безбедно, и да се може дисати пуним плућима... Обрачунавао сам се са идолима своје младости – писао сам и о Блејку, и о Јунгу, и о Хесеу... Веровао сам да ће то неком помоћи. Свој оглед о Јунгу, "Проповедник мртвила", читао сам владики будимском Данилу, и он ме стрпљиво слушао и исправљао.
Да се унапред разумемо: ово није књига против вакцинисања. Такође, у њој нико не каже шта да се ради: хоће ли се неко вакцинисати или неће, зависи само од њега.
Вакцине су цивилизацијска тековина, ако су засноване на поузданим методама израде и ако је њихова примена утемељена на поверењу грађана. Али, данас се, између осталог, нуде вакцине против короне које нису довољно истражене и у које грађани немају довољно поверења. Ни код нас, ни у свету.
Ово је књига која поставља питање права на избор између хумане имунизације и насилног шприцања у доба коронократије која најављује тзв. „велики ресет“. О чему је реч?
Да ли сте знали да су, после Другог светског рата, Југословенску децу од безазлелног гљивичног обољења, званог косопасица, лечили радиоактивним зрачењем, због чега је огроман број те деце касније, кад су одрасли, добио туморе и умро пре времена? Не верујете? Ко не верује – нека чита како је микоза главе „лечена“ радијацијом: „Након Другог светског рата у Југославији је, због немаштине и лоших хигијенских услова – нарочито у колективним смештајима и руралним пределима – од микозе оболео велики број деце. Влада је именовала посебан одбор, који је на састанку у Загребу 1949. прогласио епидемију и започео активности на лечењу оболелих. Претпоставља се да је у овом периоду после рата, а до почетка организоване кампање сузбијања косопасице на овај начин лечено око 20.000 људи. Већ 1950. масовна кампања је настављена уз помоћ Уницефа, који је обезбедио финансијска средства, опрему и логистику за кампању вођену све до проналаска “гризеофулвина” 1959. године./.../ Мали пацијенти су често невољно и уз плач одвајани од породице и одвожени у специјализоване болнице, којих је у Србији било пет – у Београду, Нишу, Шапцу, Новом Пазару и Пећи./.../
Опширније: ХУМАНА ИМУНИЗАЦИЈА ИЛИ ВАКЦИНАЦИЗАМ (поклон књига - бесплатно преузимање)
Не пристајемо на лаж, не одричемо се Косовског завета. Остајемо Срби, без обзира на околности. Наступио је час неодустајања
Често се питамо: има ли се вреди борити се у доба „меке“ ( а све тврђе ) окупације Србије и Српства, па и борити се за Косово? Питање је озбиљно, али се на њега може одговорити, управо примерима из наше историје.
Србима није први пут да се налазе под неком врстом окупације. Они су често тако живели. Али, нису одустајали од борбе, без обзира на околности. Сетимо се Аустро-Угарске и великог српског вође Светозара Милетића, оног што је говорио да, и ако један једини Србин остане, он је народ, и има право на своје политичко постојање.
Ево шта пише Википедија:
Први српски свети владар био је блажени мученик Јован Владимир, кога је, из жеље за влашћу, убио Владислав, брат од стрица његове супруге Косаре. А Владимир и Косара вољаху се изнад сваке земне љубави, још у доба када је краљ са српског Приморја био у тамници Косариног оца Самуила, који је ту љубав, на крају, и благословио, а свог младог и побожног зета вратио у Зету на престо. После мученичке кончине Владимирове, Косара се замонашила и довршила свој земни век у манастиру Пречисте Богородице Крајинске, завештавајући, из смирења и смерности, да буде сахрањена испод ногу светога јој супруга.
Тако је изгледала свештена љубав између Христових брачника.
Али, Христова брачна љубав беше и између кнеза Лазара и кнегиње Милице, по духу и врлинама цара и царице. Колико је Милица волела свога мужа, види се из предања по коме је Љубостињу подигла на месту где га је упознала. Тиме је, занавек, узнела благодарност Ономе Који их је спојио у супружански савез.
Пошто је тужилачка страна објавила исход процеса пред Вишим судом у Београду, пред којим сам тужен за дискриминацију, и сам ћу рећи неколико речи. Пре свега, по речи Светог Јована Златоуста, слава Богу за све. А затим, хвала свима који су се укључили – од великог броја наших и страних угледних интелектуалаца, који су бранили слободу мишљења и изражавања у земљи Србији, преко честитих новинара и алтернативних медија који су објективно извештавали о процесу, до браће и сестара, православних хришћана, који су се молили не само за мене, него и за победу правде и истине у доба када се ова држава налази у колонијалном статусу, под влашћу оних који планету претварају у глобални ГУЛАГ.
Хвала свима и од Бога им награда.
Опширније: У ДИСАЊЕ СИ МОЈЕ УПЕВАНА – БРАЧНА ЉУБАВ И ЈЕДНА ПРЕСУДА
академик Коста Чавошки
мр Владимир Димитријевић
ИСТИНА О СЛУЧАЈУ МР ЗОРАНА ЧВОРОВИЋА
Шта се згоди кад се ЏЕНДЕР роди
- политички ХОМОСЕКСУАЛИЗАМ као нови БОЉШЕВИЗАМ
КАНОНИЗАЦИЈА АЛОЈЗИЈА СТЕПИНЦА - ИЗАЗОВИ И ОДГОВОРИ
Фотографије на корицама:
Степинац у гостима код Павелића 1941. године,
На паради у Загребу у мају 1945, након уласка ЈНА и
Црвене армије седе Степинац, Бакарић и пуковник НКВД Рак.
Преузмите комплетну књигу (PDF 1,5 MB)
Преузмите комплетну књигу (PDF 1,94 MB)
Преузмите комплетну књигу (PDF 0,6 MB)
Преузмите комплетну књигу 2,4 MB (PDF)
Преузмите комплетну књигу 1,4 MB (PDF)
Преузмите комплетну књигу 6,3 MB (PDF)
Преузмите комплетну књигу 0,9 MB (PDF)
СВЕТОСАВСКИ СВЕШТЕНИК ПРОТА МИЛИВОЈЕ МАРИЧИЋ,
ДУХОВНИ СИН ВЛАДИКЕ НИКОЛАЈА
Преузмите комплетну књигу 0,6 MB (PDF)
ШКОЛОКАУСТ
Како разарају наше образовање
Преузмите комплетну књигу 1MB (PDF)
СВЕТОСАВЉЕ И СРБОЦИД
Преузмите комплетну књигу 1,3MB (PDF)
ИЗМЕЂУ ВАШИНГТОНА И ВАТИКАНА
ГЕОПОЛИТИКА СВЕТОСАВЉА
Преузми комплетну књигу 1,4MB (PDF)
ХОМИНТЕРНА И ГЕЈСТАПО
Преузми комплетну књигу 1,6MB (PDF)
Преузми комплетну књигу 1,8MB (PDF)
КЊИГЕ ОД УТРОБЕ
Записи пропалог песника
Преузмите комплетну књигу 1MB (PDF)
СВЕТОСАВЉЕ И ЛИТУРГИЈСКА РЕФОРМА
Преузми комплетну књигу: 1,5 MB (PDF) ⇒►
СА СТРАХОМ БОЖИЈИМ И ВЕРОМ ПРИСТУПИТЕ!
Преузми комплетну књигу: 0,8 MB (PDF) ⇒►
Издавач
Лио, Горњи Милановац, 2009.
Преузми комплетну књигу: 3 MB (PDF) ⇒►
Издато: 2007.
Место: Горњи Милановац
Издавач: ЛИО, Горњи Милановац
Преузми комплетну књигу: 2.1 MB (PDF) ⇒►
Издавач
Лио, Горњи Милановац, 2007.
Преузми комплетну књигу: 1.1 MB (PDF) ⇒►
Лио, Горњи Милановац, 2007.
Преузми комплетну књигу: 520 KB (PDF) ⇒►
Лио, Горњи Милановац, 2007.
Преузми комплетну књигу: 1.6 MB (PDF) ⇒►
Лио, Горњи Милановац, 2007.
Преузми комплетну књигу: 1.1 MB (PDF) ⇒►
Лио, Горњи Милановац, 2007.
Преузми комплетну књигу: 1 MB (PDF) ⇒►
Преузми комплетну књигу: 670 KB (PDF) ⇒►
издавач:Лио, Горњи Милановац, 2008.
Ко је на мрежи: 240 гостију и нема пријављених чланова